Dabar yra 2:18 nakties, vasario vidurys.
Sėdžiu ant parko suoliuko jau beveik 4 valandas.
Man velniškai šalta.
Kodėl aš čia sėdžiu?
Kodėl aš vis dar sėdžiu ant to suolelio?
Žinai, jau geriau sedėt, negu prisiminus, kas įvyko.
Negu grįžt ir paaiškint.
Kiekvini santykiai atsiduria kritiškame atvejyje,
padėtis,
kai judi į priekį ir nesustoji.
Vadinu tą atvėji "taigi. "
Taigi...
Kas toliau?
Manau, kad tu... kaip... Manau, tu neįtikėtina.
Manau, tu neįtikėtina mergina. Aš...
- Manau, tu neįtikėtinas žmogus. - Ne.
Skiriuosi su tavimi.
- Privalau. - Tu nori skyrybų?
Atleisk, Džisonai, man reikia kieno nors, kas pasiruošęs.
Man reikia kieno nors, kas negeria kavos iš dubenėlio.
- Ką? - Ir turi normalią lovą.
Nebuvau sutrikęs, nes ji reikalavo skyrybų.
Aš labai vėluoju į darbą.
Buvau sutrikęs, nes net neįsivaizdavau, kad mes vaikštom į pasimatymus.
Aš net nepanašus į vaikiną, kurio tu nori.
Vaikino, kurio nusipelnei.
Lyg... aš esu...
Aš labai apgailėstauju, kad negaliu būti tuo vaikinu.
Apginant ją, mes mylėjomės, kažkur kartą į savaitę per 6 savaites.
Aš labai vėluoju į darbą.
Bet apginant mane, aš patekau į susitikimų stadiją.
Atleisk, Džeisonai.
Ne. Aš suprantu.
Suprantu.
Ir ką aš supratau tą akimirką,
kad mes tikrai neturėjom pasimatymų.
Vyruk, ar gavai mano žinutę?
Aš išėjau, kažkur prieš 10 minučių...
Nagi, vyruk. Tu vėluoji. Klausyk, ką tu veikei?
Ką aš veikiau? Kristė išsiskyrė su manimi.
O, ne. O kas ji tokia?
Vera, tu namie?
Nežinojau, kad turim svečių.
Anksti grįžai.
Jo, neėjau į sporto salę.
Jis mano advokatas.
O, tavo advokatas.
Tiesą sakant, jis labai geras advokatas.
Ar viskas gerai?
Taigi, tavo žmona pasakė, kad ji intensyviai mylisi?
Taip, intensyviai.
Negaliu patikįt, ji pasakė, "intensyviai. "
Taip ji pasakė. Su Haroldu.
Ir kai ji tai pasakė, jos advokatas ten sedėjo?
Jis atrodė, kaip Morisas Čestnatas.
Kas, po velnių, tas Morisas Čestnatas?
Iš "Apsigaubę vaikinai".
- Rikis? - Jo.
Vyruk, dievinu Rikį.
Ligi šiol.
Kas, po velnių, atrodo kaip Morisas Čestnatas?
- Jo, visai ne stiprus žvilgsnis. - Jos advokatas.
Jos advokatas atrodo kaip Morisas Čestnatas.
Gerai, ir jis sedėjo ten ant sofos?
Jo, kodėl jis sedėjo ant sofos?
Nes ji nori skyrybų.
- Tai... - Šūdas, vyruk.
- Tu juokauji? - Atsiprašau.
Ir tas subinių spardytojas, jos advokatas, sėdintis ten,
kuris atrodo kaip Morisas Čestnatas, su kuriuo mylisi tavo žmona.
- Haroldai? - Haroldai!
Velnias, Haroldai.
O, vyruk.
Ar jis... Ar jis ką nors pasakė?
Jis sakė, kad jam patinka mano batai.
- Ką? - Ką jis pasakė?
Jis pasakė, kad jam patinka mano batai.
Na...
Jis teisus, tavo batai išties šaunūs.
Kas per velnias? Aš šito nenusipelniau.
Nežinau, ką mes darysim.
Mums reikia jam surasti kekšę.
Mes neišgalėsim kekšės.
Jo, galim panaudoti kuponą. Gausim jam pigią kekšę. Mikis.
- Ne, nedarysim taip. - Žiūrėk. "Samdomos Rytų Kaimo merginos. "
- Ne. - Štai ten.
- Ne. - Taip.
Pasak šito,
dauguma barų rytų pusėje prikimšti kekšėmis.
Žinai, ką mėgstu apie tave
tai, kad tu tiesiog tiki kiekvienu žodžiu, kurį perskaitai.
- Ne, netikiu. - Taip. tiki.
- Ne, netikiu. - Taip, tiki.
Atrodo, lyg tu būtum devynerių metų.
Ne, ne. Jos jaunos, šaunios kekšės.
Jos apsirengia, kaip hipsterės ir panašiai.
Ir sakau tau, kad dauguma ginčyjasi, kad tame ir yra bėda.
Tada kodėl tai žurnale?
Nežinau.
Skaityk.
"Ji apsirengia lyg eilinė jauna ir graži panelė,
"batai iki kelių mėtosi ant žemės
"ir visas stalčius prikimštas prezervatyvais
"atrodo tai vieninteliai įkalčiai, rodantys samdomosios darbą."
Ant kiek tai kieta?
Ei, vyrukai, čia Fredas.
Ei, Fredai.
Žinai, kad čia ne telefonas, ar ne?
Tu iš tikrųjų čia, Fredai. Mes tave matom.
Visiškai.
Taigi, žadat "Silverman" knygai pristatyti.
Taigi...
Jūs esat pasiruošę? Tiesa?
Būsim ten.
Tuščia lenta.
Aukso kasykla.
Turiu omeny, davėm jum krūvą pavyzdžių.
Turi galvoj šituos, ar ne?
Ką matai ten, tai lygiai tas pats, ką pamatysi visur.
Galim tai teigti.
Bet, ka kalbame apie "Nenuspėjąmą Princesę"...
- Šaunus pavadinimas. - Nuostabus, nuostabu pavadinimas.
Bet vistiek grimzta į jūrą nuobodžiu turiniu.
To jūs nenorite.
Ir to jums nereikia.
Manau, žinau, ko jum reikia.
Manau, jis žino.
Knygos viršelis turėtų būti istorijos užuomina.
Bet nedemonstruojama per daug.
Kalbame apie norų pildymą.
Juoda ir balta. Kieta ir atsargu.
Dabar, esama studija naudojantis MRI
parodė, kad moterų smegenys užsižiebia lyg fejaverkai
kai rodomi paveiksliukai su...
Peniu.
Ką?
- Ne. Ne. - Ne.
- Ne.
Ne.
Moterų smegenys užsžiebia, kai
kai rodomi paveiksliukai su
- batais. - Batais.
Batai.
Ir niekas nesako, kad norus pildysime kaip Kristiana Lubautina.
Paklauskyt bet kurios merginos.
Mėgstu tai.
Vyruk, ar tu ten šiki?
Visiškai ne.
Visą laiką, kai ateini čia, eini kakoti.
Aš nešiku, tepuosi savaiminio įdegio losijoną.
Savaiminio įdegio losijoną?
Jo. Pasakiau tam padejėjui iš "Vogue", kad negalėjau suitikti, nes buvau Tolune.
Bandau ją panaikinti iš grafiko.
Be to, aš šiku.
Kiekvieną kartą.
Susigrąžinai daiktus? A?
Tiesiog pagribiau, ką tik galėjau.
- Jo, Maiki! - Ar tu ten šikai?
- Jop. - Jėzau! Visą laiką.
- Varom iš čia. - Ar ten ledai?
Atsinešei ledų, Maikai? Nagi.
Jo, riešutų sviestas šokolade.
Nuostabus skonis. Leisk pažiūrėt.
- Ei, mes einam lauk, jokių ledų. - Ne. Ne.
Matai, viskis gerai nesimaišo su ledais.
- Man reikia jų. - Tau jų reikia?
- Taip - Tau jų reikia? Kas tu, stora paauglė?
- O kas tu, Bridžita Džouns? - Tikrai?
- Vardais? Ir štai ką mes darom? - Jo.
- Duok ledų. - Ne.
- Duok ledų. - Žinau tą žvilgsnį. Atstok nuo manęs.
- Duok ledų. - Atsikabink, vyriuk.
- Duok ledų. - Atstok.
Niekas negaus ledų!
Tiesiog nuostabu.
- Tu juos išmetei pro langą? - Mes išeinam.
Lažinuosi, kad nemanei, kad kada nors vėl taip jausiesi.
Susijaudinimą, energiją. Viso to nėra kai esi santykiuose.
Jau nebežaidžiau taip seniai, pamiršau, kaip to ilgiuosi.
Tu niekada nežaidei. Tu buvai vedęs daktaras.
- Nesvarbu. - Ei, vyručiai, norit mėtinukų?
- Jo. - Štai. Čia tau.
Čia tau.
Keistas mėtinukas.
Jo, žinau. Ten buvo Viagra.
Gali gerti 4 valandas lyg Kitas Ričardsas ir vistiek kotas stovės.
Kiekvienas geras veiksmo filmas turi tiksintį laiką, tiesa?
Sumauti idiotai.
Idiotai.
Žinau!
Aš žiauriai girtas.
Jo, tiesa.
Negaliu sulaukt prisigert.
Aš negaliu, negaliu.
Ei, ateik. Aišku, kad gali.
Taip, gali. Tau tik reikia būt, "Ei! Aš simpatiškas daktaras. "
Ne, tai suveiktų man, Maiki.
- Suveiktų? - Jo, suveiktų.
Man tai tikrai suveiktų.
Ei! Pažiūrėk!
O, Dieve! Dievinu tavo batus! Tiek tokių ieškojau.
Ačiū!
Vau! Tu garži.
Čia mano draugas, Danielis. Jis nepakartojamas.
Bet jis skaistus.
Visada yra kablys.
Tiesiog bandžiau prarasti prieš baigiant vidurinę.
Labas, aš Sofi.
Žinau tave.
- Viskio... - Jo.
- Myliu tave. - Gerai sekasi... aš irgi tave myliu.
Nesu matęs to vyruko.
Kaip sekasi, bičiuli? Kaip einasi?
Na,
Geriu vienas už baro su krūva šiknių.
Ir visos tos panelės, atrodo dar didesnės šiknės.
Vyruti, ar pameni, kai, kažkur antrame kurse koledže,
kiekviena panelė, kuri man patiko, joms patikai?
- Rebeka Daniels... - Jo. Rebeka Daniels.
- Ji buvo karšta. - Jo, ji buvo.
Ji buvo ne prasta.
Kur tas Maikis, kuris ją užkariavo?
Nes tas vyrukas buvo nepakartojamas.
Ta mergina, baro gale, stebi tave.
- Galiu pažiūrėt? - Ne, dar ne.
- Dabar. - Ne.
Jo, gali pažiūrėt.
Atskira naktis?
Jo. Ji dulkinasi su Haroldu.
Visada tas Haroldas.
Kai buvau vaikas, atsidarinėdavau visus langus savo miegamąjame.
kai būdavo žvėriškai šalta, ir tiesiog gulėdavau ant patalų.
Kodėl?
Norėjau suprasti, ką reiškia būti benamiu.
Supranti tą jausmą?
Tik reikalingas žinojimas?
Vau.
Žinau.
Po šimts, jis atrodė kaip Morisas Čestnatas.
Kas atrodo kaip Morisas Čestnatas?
Blogas požiūris. Niekas neturėtų atrodyti kaip Morisas Čestnatas.
Gerai, kas tas Morisas Čestnatas?
Pasirodo, šaunus advokatas.
Na, aš pasirašiau čia savo numerį.
Pasinaudok, kai būsi pasiruošęs.
Klausyk, ar jau laikas eiti namo?
Nes nesu tokioje nuotaikoje.
Tu sėdi ant mano palto.
Sedžiu.
Atleisk.
Viskas gerai, ačiū.
- Labanakt. - Labanakt.
Ei.
Pirksiu gėrimą, ar tau nupirkti?
- Ne, man nereikia. - Leisk nupirkt tau gėrimą.
- Ko, maišytos degtinės? - Ne, ne, ne.
Ne.
- Nagi, tai tik gėrimas. - O, ne, nereikia, dėkui.
Man reikia gėrimo, nupirksiu ir tau.
Tiesą sakant, kas jei ir išgersiu? Kas tada?
Norėčiau išgirst, kaip manai, kas nutiks.
Paskysiu, kas nutiks.
Eisim žaisti nusigėrimo žaidimą su tavo dviem kambariokais,
kol aš užsibaigsiu pas tave?
Jo, tiesa, iš kur žinai?
Ir tada klausysimės kaip tavo kambariokas mylisi su Hilari
ar Emile, nesvarbu, koks jos vardas, tol, kol mes užmigsim.
Ir po metų, mes vis dar žaisim nusigėrimo žaidimus
su tavo draugais.
Išskyrus dabar, kai jauti spaudimą susituokti ir susilaukti vaikų
nes tu manai, kad tai, ko aš noriu.
Tada, vasarą važiuosit Į Hamptoną susitikti su jo tėvais,
svarstant visą kelionę, ar jie pagalvos, kad tu pakankamai graži.
- Protinga. - Svarstant visą kelionę,
jei jie pagalvos, kad aš pakankamai protinga.
Ne nei vienas nėra. O po to visi gersim šlykštų šardoni.
šlykščiame sodo vakarėlyje.
- Šlykštus bendravimas. - Apie šlykščius žmones.
Su jo šlykčia motina.
Kuri, galim pasakyti, nemano, kad tu pakankamai protinga.
Graži.
Kuri, galim pasakyti, nemano, kad tu pakankamai graži.
Nes nei viena nėra.
Niekas niekada nebus.
Kas čia per mėšlas? Klausyk, aš tik kalbėjau apie gėrimą.
Jo, bet tai nebuvo tik gėrimas, ar ne?
Tai buvo pasipiršimas tekėti.
Vedybos. Ne, aš...
Tik maišyta degtinė.
Po velnių jus. Aš...
- Gėrimo? - Jo.
Tu nepakartojamas.
Dinkim iš čia.
Patinka?
Tu sėdi ant mano palto.
Man reikia į tualetą.
Velnias, atsiliepk.
Atsiliepk, atsiliepk telefoną!
Vyruk, turiu rimtą problemą.
Tu turi problemą. Aš turiu problemą. Man reikia nusišlapinti.
Mano dešrelė atrodo kaip daiktas iš "Price Is Right".
Bobas Barkeris?
Jo, mano bybis atrdodo kaip Bobas Barkeris.
Ne, tu šūdžius, tas daiktas, kuris sustabdo ratą.
- Ką? - Manau išgėriau per daug viagros.
Man tikrai reikia nusišlapinti.
Tau reikia atsigult horizontaliai.
Horizontaliai? Kas per...
Tau reikia atsigult horizontaliai.
- Aš ar mano bybis? - Abu.
Negaliu, mano dešrelė stati mano kūnui.
Tiesiog pabandyk.
Tai kvailiausia idėja, kurią esu girdėjęs. Kas per...
Tai ne...
Palauk, brolau, ištikrųjų veikia.
Žinoma, veikia, bet klausyk manęs.
Manau, kad mergina, su kuria katik pasimylėjau yra kekšė.
Ką? Kietai.
Ne! Ne kietai, vyruk. Kas, jei ji paprašys susimokėt?
Neturiu kekšei pinigų.
- Tu tikrai neturi kekšei pinigų. - Vyruk.
Nežinau, ką daryti, turi man padėti.
Gerai, žinai ką? Jei ji prašys pinigų,
tu gali apsimest, kad esi kekšė irgi, ir galbūt pavyks išsiderėti.
Iš tavęs jokios naudos. Žinojai?
Ar tavo bybis liečia vandenį?
Velniop tave.
Kuris iš jūsų, primadonos, naudojasi savaiminio įdegio losijoną?
Aš. Kam?
Nes aš vakar su juo atkaliau.
Kodėl...kodėl neperskaitei buteliuko?
Buvau biški girtas.
- Ką? - Ką?
Mano daiktas orandžinis.
- Tik pažiūrėk! - O, Dieve.
O, ne.
Kas žinojo, kad tau taip nutiks?
Nežinojau, kad gali keisti spalvas.
- Liaukis. - Tavo bybis atrodo kaip saldžioji bulvė.
- Tavo bybis atrodo kaip eismo kūgis. - Liaukitės.
Tavo bybis atrodo kaip čedario sūrio Pringles skardinė.
Sumautai.
Tavo bybis atrodo, kaip Spike Lee iš Knicks žaidimio.
Jei tavo bybis šoktų per upę, tai būtų General Lee.
Greai! Gerai! Kas nutiko jum, dviem idiotam, vakar vakare?
Aš išsigandau ir išėjau. Nežinojau, ką daryti.
Tai jos duona ir vamduo. Iš to ji gali užsidegti šviesą namuose.
Tu iš tikrųjų apiplėšei kekšę.
Aš jos neapiplėšiau.
Apiplėšei, tu apiplėšei tą kekšę.
- Tu visiška priešingybė Robinui Hudui. - Aš jos neapiplėšiau.
Ir tame esmė, kad viskas apie ją buvo idealu.
Turiu galvoj, ji buvo protinga ir linksma.
Ji buvo viena iš tų su kuria eičiau į pasimatymus.
Jei ji nėra, žinai, nutinka pasimylėti su eiliniu vyruku dėl pinigų.
- Jo. - Tai tik vienintelis dalykas,
kuris pastoja kelią santykiams.
Eikit po velnių.
Ar susidraugavai su ta panele, Maiki? Su akiniais?
Ne, ar galima taip greitai susidraugauti?
Vyruk! Tu turi ją prajuokinti. Daryti progresą pats.
- Jo. - Duok savo telefoną greitai.
Duok jam telefoną. Mes gyvename nepaprastai progresyviame pasaulyje.
Kas nors dabar galėtų sudaryti sandorį.
Klausyk, vakar buvo nuostabi naktis, gerai? Gerai praleidau laiką.
- Jūs esat nepakartojami. - Dėkui.
Gerai? Bet aš skambinu Verai. Turime susitarti dėl kai kurių dalykų.
- Ne, blogas žingsnis. - Nagi.
- Tu nenori to daryti. - Apgailėtinas žingsnis.
- Vakar tai kaip reikiant pasilinksminom. - Jo.
Vau.
Kas?
Ji...
Ji pakeitė.
- Ką? - Ką?
Ką čia šneki dabar?
Vera.
Buvo rašoma, "susituokę," o dabar rašo...
Dabar nieko nerašo.
Gerai. vedžiau protingą merginą. Vedžiau tinkamą merginą, tiesa?
Pradėjau medicinos mokyklą tik pabaigęs koledža.
Dariau, ką privalėjau padaryti.
Tikrinau žymės langelius.
Bet galbūt, tikrinai tik savo, o ne jos.
Turėjom vienodus.
Turėjot vienodus?
Galbūt tau reikia daugiau patirties apie žymės langelius.
Jo, gal mes turėtume tave nuvesti geresniu žymės langelių keliu.
Klausykit, man to nereikia, gerai?
Man reikia paskambinti Verai ir išsiaiškinti.
Štai, ką ketinu padaryti. Man reikia jai paskambinti, supratot?
Man reikia jai paskambinti ir išsiaiškinti viską.
- Matant tave tokį, mane žudo. - Jo.
Ei.
Tai šansas pasilinksminti.
Visa tai apie mus visus. Apie mus visus būnant kartu.
Ir kada mes nebebūsim tokiais artimais?
Kai eisim 30 metus, apsigyvensim su vaikais.
Gyvensim nuobodų gyvenimą. Tai apie mus, būtent dabar.
Nežinau.
- Mes liekam viengungiais su tavimi. - Tiesiog nežinau.
Liekam viengungiais su tavimi.
Išlaikysim paskutinę naktį gyvuojančią tol, kol žmoniškai įmanoma.
Nei vienas neturės ilgų santykių.
Ir nei vienas nekeis šio statuto.
Tiesa?
Sutinku.
- Nagi! - Nagi!
Maiklai? Ar prisijungsi?
Po šimts. Sutinku.
- Taigi, pažiūrėsim, kaip bus? - Jo.
Turiu galvoj, gan liūdnoka pabaiga knygoje,
ar neturėtume palikti skaitytojams šiek tiek vilties?
Iš kur į vakarų centrą šitą atsinešėt?
Šviežut šviežutėliai iš Čikagos.
Iš kur? Sentimentaliai?
Nemanau.
Manau, turėtum patikėti į galimybę.
Mieloji, sveika atvykusi į Niujorką.
Tu jauna ir graži, pasaulis tavo.
Bet tu dar nebuvai žmona.
Na, mes visi gražūs...
- Pažiūrėk, kas gi čia. - Labas.
- Dždžiuojiuosi, kad atėjot. - Jo.
Turiu prisipažinti, tikrai esu susijaudinęs dėl šio viršelio.
Ei.
- Štai. - Gerai.
Ei.
O šūdas.
Visi. Kaip sekasi?
Gerai, gerai.
Taigi, ar norite truputį mums papasakoti apie savo viršelį?
Jo, norėčiau išgirsti trumpą paaiškinimą.
Tai...
Yra taip, kaip yra.
"Yra taip, kaip yra"?
Tu tai sakai, kai gauni mašinos stovėjimo bilietėlį.
Žinau.
Man atrodai į vaikiną, kuris nori pabėgti.
Tikrai?
Mes norim, kad jis pasiliktų. Tai vyrų fantazija mieste.
Atrodo, kad ji maišelyje parsineš jį namo.
Visiškai juo pasitikinti, o kai permiega kartu,
jis įrodo, kad yra didelis šiknius
tik tam, kad praleistų kartu keletą valandų.
Taigi, atsakyk man, Džeisonai. Kodėl tas vaikinas nepasilieka?
Maniau, kad tu kekšė.
- Kas? - Kekšė.
- Kodėl? - Buvo kekšės įrodymų.
Kokie yra kekšės ženklai?
- Turėjai kekšikus batus. - Dauguma žmonių tokius avi.
Ten buvo tuzinas prezervatyvų.
Ar bent pagalvojai, kad jie galėtų ten būti
nes aš nesimylių be paliavos?
Ne! Ne, maniau, kad jie įrodo. kekšės ženklą!
Kas tas kekšės ženklas?
Kaip dėl Istorijos Apie?
Tai buvo knygos tyrimas.
Mačiau vokus, pilnus pinigų.
Moku savo nuomotojui grynaisiais, taip jis gali klastoti mokesčius.
Kiek laiko gyveni Niujorke?
Nepakankamai ilgai.
Jo.
Pala, ar galėčiau kompensuoti?
Leisk kompensuoti.
Tu nori man kompensuoti?
Ar galiu?
Nežinau.
Gali turėti mano numerį.
Ir...
Galbūt gali.
Jo, vyruti. Visi žino, kad negali vadinti merginos kekše.
Netgi kekšės nekenčia būti vadinamos kekšėmis.
Atsivesiu Elę.
Ne, neatsivesi! Ne, neatsivesi.
Pastatysiu ją į grafiką.
Pala, į grafiką?
Jo, į grafiką.
Tai merginų grupė, su kuriomis turi ryšių
kurios atlaiko tave išsiųsti neteisingą žinutę.
Kuris yra kuris? Tai, kad nori su viena iš jų susitikinėti.
Tu turi pradėti statyti grafiką.
Jo, tai truputį palengvins perėjimą.
- Ne, ne, man nereikia grafiko, gerai? - Taip, tau reikia.
Negaliu išsaugoti vienos merginos.
Kas verčia tave manyti, kad susitvarkysiu su krūva jų?
Tu tiesiog jas turiesi trumpam laikui,
o tada tu jas pasiunti į klestėjimo pasaulį.
- Kaip koledžo vaikiai. - Taip.
Arba, kaip kapitalizmas.
Ir tada tu papildai grupę.
Galvok, kad grafikas yra lyg dvasinis ir fizinis...
Daugiausiai fizinis.
...vyro sielos atjaunėjimas.
Kurio jūs, vyrukai, tikrai neturit.
Galvok, kad tai lyg spa.
Spa tavo pimpalui.
- Pimpalo spa. - Jop.
Tu tiesiog turi pasinaudoti visais esamais tavo sugebėjimais.
Merginos mėgsta personalizaciją.
Jūs idiotai.
Tu idiotas.
Vera!
Klausyk, aš... Atleisk, kad įsibraunu.
Ką čia veiki?
Gerai, klausyk.
Žinau, kad tai žeminantis dalykas, bet...
Aš jaučiu skausmą.
Ir aš tiesiog...
Nežinau.
Atėjei, nes tau reikia mano pagalbos.
Atėjau atsiprašyti.
- Atėjei, nes tau reikia mano pagalbos. - Maiki.
Aš... galvojau apie tave.
Tai tikrai buvo tik paprastas nesusipratimas.
Jo, buvo maždaug, "Kokia mergina aš būčiau,
"jei galiausiai nesuprasčiau, kad tai juokinga?"
Prieš tai maniau, kad tu eilinė mergina pasaulyje, manau.
Tikrai atsiprašau.
Bet aš nesu eilinė mergina pasaulyje.
Ne.
Spėju, kad nesi.
Ir tada aš maždaug atradau savo paties stilių, manau.
Ir dabar tu...
Kuriu knygų viršelius.
Neskaitant kitų dalykų.
Na, aš spėju, priverti žmones pakankamai kažkuo patikėti
kad jie norėtų nusipirkti.
Priverčiu žmones patikėti iš viršelio.
Daryti vieną dalyką, kurio tavo tėvai neleido tau daryti.
Spręsti apie knygą iš jos viršelio.
Būtėnt.
- Mes negalėjome taip elgtis. - Jūs negalėjote taip elgtis.
Matai? Aš buvau padrąsintas.
Dar vienas pavyzdys apie paprastą ir bjaurią tėvystę.
Bet, kaip darbas, kurį dabar turi,
ar tai iš tikrųjų, ką tu nori daryti?
Žinai, ką? Galiu linksminti.
Bet ar man tai patinka?
- Nepatinka. - Ne.
Ar nesinori ko nors mėgti?
Ką? Ar tau patinka tai, ką tu darai?
Pradėjau naujas dėstimo serijas.
Autoriai gali prisijungti ir kalbėti apie savo darbą.
- Šaunu. - Taip, labai šaunu.
- Žmonės prisijungia? - Ne.
- Ne? - Ne.
Bet aš...
Viskas gerai. Išsiaiškinau, jeigu ir toliau tai darysiu,
tai gali tapti tikrai, tikrai nuostabiu dalyku.
Galėtum prisijungti ir tu.
Nežinau.
Net negalėčiau pasakyti, kad tau tai svarbu.
Atleisk, keistas juokas.
Čia mano mėgstamiausia vieta mieste.
Jo, gražu.
Žinau, kad aš romantizuoju idėją.
Bet, nagi.
Tokios tos mano svajonės. Turėti Gramercy parko raktą.
Niujorkas žavi tuo, kad tave supa dalykai, kurių negali turėti.
Niujorkas žavi tuo, kad jis priverčia tave pagalvoti, kad gali juos turėti.
Žinai, norėčiau apsižvalgyti viduje prieš mums nusiperkant.
Aš irgi.
Tuo tarpu, galime grįžti pas mane.
Labai panašu, iš tikrųjų.
Išskyrus viską.
Man reikia namo.
Gerai, tai ir tau.
Tu viena iš tų derybininkų.
Jausmas, kad patys žodžiai byra iš burnos, ar ne?
Tiesiog bandau tave prajuokinti.
Nemėgstu kaip gerai tai veikia.
Velnias...
Pala, tai jūs, vyrukai, vis dar nesuguldėt Maikio?
- Ne. - Kas tau nutiko?
Tu pats prasčiausias draugo pagalbininkas.
Tu juokauji, Čelsi? Aš nepakartojamas draugo pagalbininkas.
Žinau, bet, lyg ir nieko?
Tiesiog su juo sunkaiu, negu tu galvoji.
Na, kaip dėl pimpalo čiulpimo?
Dabar nereikia, bet dėkui. Galbūt, maždaug už 10 minučių?
Gal po šio bokalo?
Atleisk, tiesiog kuriu nesveiką sąrašą
dalykų, kuriuos nuveiksiu prieš čiulpdama pimpalą.
Vau, tikrai?
Nusižudyti pirmoje vietoje.
Rimtai? Jėzau. Kas antroje vietoje?
Kažkas panašaus į bandymo laukimą Gvataname.
- Jop. - Taip.
Nagi, bliuzas? Tu rimtai?
Kodėl, po šimts, šitas Patrauklusis Kapitonas yra toks liūdnas?
Nežinau.
Manau jis veda į antipatiją ir tamsą, paslaptinga.
Man gal suveiktų.
- Suveiktų? - Taip.
Negali būti toks patrauklus ir dar talentingas. Nesąmonė.
Na, aš tuoj grosiu, taigi, klysti.
Tada kažkas pakliuvo į bėdą.
Pralinksmėk, šikniau. Tu vyras.
Pasiruoškim.
Ei, prašyčiau? Tik norėjau pasakyti, kad šauniai groji.
Vos neapsiverkiau.
Tikrai buvo kažkokia tai jėga.
Jo, antipatija, tamsa ir paslaptingumas akivaizdžiai.
- Jo. - Dėkui, tiesiog liūdna nuotaika.
Sakiau tau.
Čia mano draugė, Čelsi.
Gali ilgai į ją nespoksoti, tik palauk kol išgirsi, kaip ji groja pianinu.
- Tikrai gerai. - Negaliu sulaukti. Aš Diegas.
Žinau.
Nors įspėsiu tave. Kartais ji gali tapti labai agresyvia.
Ar tikrai?
Bet gali ją sutramdyti su tekila ir komplimentais.
- Jo. - Taigi...
- Super agresyvi. - Jo?
- Ei, tu namie? - Ne, aš ligoninėje, kur tu?
Aš grįžtu namo.
Gerai. Taigi?
Kaip sekėsi?
Buvo nuostabu, ji nuostabi.
Tai ji grįžta su tavimi namo ar kaip?
Nevisai.
- Labas. - Po vidurnakčio? Rimtai?
Negalėjau užmigti.
Gera tave matyti.
Taigi, kaip sekėsi su pianistu? Rodrigu?
- Diegu? - Diegu.
Nežinau.
Nenoriu susitikinėti su vaikinu, kuris gražesnis už mane. Supranti?
Jo. Aš tai ne.
Plius, jis sportuoja.
Nenoriu vyro, kuris sportuoja.
Jo, aš kartą sportavau, 2004.
Pakėliau 15 svarmenų.
Buvo maždaug, "Jie man tikrai per lengvi, leisk man paimti 30."
- Šaunu. - Ir jei tai pajauti...
Nereikia, nenoriu liesti.
Ir tada pasiekiau.
- Kai kur išsišokę, Ir kai jauti tai. - Turi truputį tramdyti savo žargoną.
- Ar matai? - Ne.
- Kągi... - Lašiniai.
Štai, kas nutinka, kai sportuoji.
Kartą.
Beje ką čia veiki?
- Kaip suprasti? - Nežinau.
Ar neturėjai susitikti su ta mergina iš Trejybės?
Jo. Turėjau jai pasakyti, kad neketinu užmegzti nieko rimto.
Nes jei jūs kada nors liautumėtės būti tokie juokingi, norėtumėte tiesiog atšaukti?
- Tai... jo. - Žinau.
Prigavai.
- Brolau, pažįstu jus. - Brolau.
Jo.
Nežinau, maniau, kad tau ji patinka.
Man ji patiko.
Ji kieta, protinga, linksma, apsiskaičiusi.
- Šauni šeima. - Man patinka.
Pačiulpė bybį geriausiai visoje užfiksuotoje istorijoje.
Manau, kad taip manai apie kiekvieną pačiulpimą...
Na, jei pažiūrėsi į bendrą kintamąjį visuose susidūrimuose, surasi, jog tai aš.
Taigi, galbūt aš priimu geriausiai pačiulpimus visoje užfiksuotije istorijoje.
- Bam. - Bam.
- Tik pagalvok apie tai. - Nenoriu.
Už tai, kad gaunu nuostabius pačiulpimus ir tiesiog, kad esu tame labai patyręs.
Tu toks idiotas.
Taigi? Džeisonui, kas toliau?
Šūdas.
Klausyk, manau, tu nuostabi mergina.
Ir jei būčiau buvęs kitoje vietoje, galbūt
Bet, turiu omenyje, aš tikrai neketinu užmegzti ko nors rimto.
Jo, jo, jo. Kai tik vienam iš mūsų visą tai pabos.
Ei, Džei! Kaip sekėsi su ta kekše?
Tu katik mane pavadinai kekše?
Ne, turėjau galvoje kitą...
Jo, katik pasakiau labai blogą žodį.
Manai?
Taip.
Ei, Maiki?
Maiki?
- Gali uždaryti duris? - Šūdas.
Gerai, noriu atsiprašyti.
Nieko tokio.
Kofeino?
Ne, dėkui, turiu lėkt.
Bet bent jau jis pasiūlė.
Aš pasiūlau.
Tu niekad nepasiūlei.
Skelbiant viešai, atsiprašau už viską, ką pasakiau.
Ką sakau ir galbūt pasakysiu ateityje.
Atsiprašymas. Taip nuoširdu.
Man jis patinka labiau negu tu, skelbiant viešai.
Skelbiant viešai, jis geresnis negu aš.
Tai tiesa.
Iki.
- Taigi, išėjei su... - Eli.
- Tada grįžai namo ir pasimylėjai su... - Alana.
Jėzau!
- Padariau taip dėl tavęs. - Dėl manęs?
- Jo. - Pasimylėjai su gražia moterimi dėl manęs?
Jo, dėl tavęs.
Ačiū, ačiū.
Jei man dar ko nors prireiks, būtinai pranešiu.
Tiesiog kuriu savo grafiką vyruti.
- Grafiką? - Jo, mano grafiką.
Eli jau pakeliui ten.
Alana man pasakė "taigi. "
"Taigi"?
Jo, "taigi. "
Kai merginoms šauna į galvą, nieko gero nesakantis žodis "taigi. "
"Taigi," kas toliau?
"Taigi," ką mes darom?
Ir tau tiesiog pasako "taigi"?
Jo, man pasako "taigi. "
Tai, kai jau ateina galas.
- Visada? - Visada.
Tu prakeiktas idiotas.
Taigi, Čelsi vėl pasinaudojo savo magiją?
- Jo, jo, ta prasme, jo. - Tikrai?
Taigi, ar ji karšta, protinga, kieta?
Jo. Jo, visko per akis.
Vau, tikrai?
Jo, bet aš neisiu su ja į pasimatymus.
Ji ne pasimatymams, jei supranti mane, aišku?
Taigi, tiesiog apsiraminkim.
Kai tau? Ar susitikai su ta, kaip jos vardas?
- Eli? - Jo.
Jo, nuėjom į parką, tiesiog susitikom.
Nuėjot į parką, susitikot?
Tau patiko ta mergina, kai manei, kad ji kekšė.
- Ar tu įsimylėjai? - Ne.
Manau, esi. Girdžiu iš balso.
Mylėjausi su Alana.
- Mylėjaisi su abiem? - Ne.
Tu mylėjaisi su abiem?
- Ne. - Atleisk, atleisk, atleisk.
Tu mylėjaisi su abiem? Man tas patinka.
Mylėjaisi su abiem, tiesiog nuostabu.
Ne, Eli išėjo namo. Alana atėjo į svečius.
Štai, kas man patinka apie tave.
Niekada nestumi per stipriai.
- Visada turi atsarginę. - Jo.
Tu lyg Džadžas Rainoldas iš Beverlihilso policininkas.
- Aš neturiu rimtų santykių. - Išskyrus tai, kad tu šiknius.
Labas, čia Eli.
Labas.
Džeisonas.
Gerai, rytoj einam į pasimatymą.
Gramersio parkas. Gražiai apsirenk.
Jokių klausimų.
Sutinki?
Jo.
Vera, mums reikia pasikalbėti.
Maiki, ar jau paskambinai merginai su akiniais?
Ar galim susitikt šį vakarą? Tai svarbu.
Vyruk, papasakok, kaip sekėsi pakalbėt?
- Ne, viskas gerai. - Gerai.
- Nagi. - Pirmiausia,
- Tavo bybis atrodo, kaip Nemo. - Liaukis.
Antra, ar eisi susitikti su akiniuota mergina?
Ji ateis šįvakar.
Pirmiausia, manau, tavo bybis atrodo kaip besmegenio nosis.
- Ar gali nusiraminti? - Antra
Maniau, kad dirbi šiąnakt?
- Ji galbūt ateis prie ligoninės. - Ne.
Maiki, man patinka, kai taip mąstai.
Darbo-pasimatymo kombinacija.
- Labai įspūdinga. - Jo.
- Bandau kažką tai sugalvoti. - Jis nieko neišmano.
Paprasta, novatoriška. Myliu tavo darbą.
Man patinka tavo švarkas. Kur išmauni šįvakar?
Manęs laukia gan ilga naktelė.
Vaidinu nepaprastai turtingą poną Voną Feringtoną.
Kaip kietai!
Vaidini, įsipareigoji.
- Būtent, ką tu veiki? - Eisiu susitikti su Čelsi
ir pažiūrėsiu, ką galima padaryti.
Ir vėl?
Kodėl kabini tą merginą?
Pažiūrėjai į veidrodį? Pažiūrėjai į mane?
Aš patraukliausias. Taigi, lengviausia.
- Nagi. - Jo! Štai kodėl.
Vidurinėje mokykloje aš laimėjau gražiausių akių konkursą.
- Tai ne tiesa. - Taigi...
Jo, tiesa.
Idiotas.
Ar žinojote, kad Džeimsas Harperis čia gyveno?
- Tikrai? - Jis buvo Niujorko meras.
Tikrai išsirinkote nuostabią vietą apsižvalgyti pone Vonai...
- Feringtonas. - Feringtonai.
- Vonas Feringtonas. - Vonas Feringtonas.
Ši vieta yra viena iš geriausių mieste.
- Ačiū. - Prašmom.
Atkreipkite dėmesį į parketines grindis, kurios visos rankdarbių ir originalios.
Ir tai.
Leiskite man pademonstruoti.
Nevaržoma prieiga į parką
yra, žinoma, vienas iš geriausių dalykų gyvenant Gramersyje.
- Nevaržomas? - Nevaržomas.
Ir toliau, pažiūrėkite į šį išdirbtą metalą.
- Išdirbto metalo pynučiai, kurie yra originalūs. - Originalūs?
O čia turime gražią, gražią, gražią liustrą,
kuri sudaryta iš pjaustyto kristalo.
Pastebėsite visas detales ant lubų.
Obasano kilimas yra originalus.
O štai ten turime vitražinį langą.
- Eime. - Kodėl?
Pažiūrėkite į šios afišos detales.
Eime, eime, eime! Vėliau paaiškinsiu.
Čia, virtuvė.
Greičiau! Senutė ateina!
Ei?
Ar mūsų nepagaus?
Nemanau, eime.
Ei?
Pone Feringtonai?
Ei?
Lėčiau, lėčiau. Eik normaliai.
Kaip suprasti eiti...
- Tu eini kaip nusikaltelė. - Ką? Visada taip einu.
Aš ne nusikaltelė.
Bet aš esu.
Mums reikia eiti, eime!
Ei?
Gerai, sakei, kad mum reikia pasikalbėti.
Niekas nesako, "Mum reikia pasikalbėti," nebent tikrai blogos naujienos, ar ne?
- Ne, ne, ne. - Mano senelė turėjo kiaušidžių vėžį.
Ne, ne, ne. Tau viskas gerai, viskas gerai, viskas gerai!
Tyrimai vyko pagal tvarką, viskas kaip įprasta.
- Turiu visus simptomus. - Mieloji, tau viskas gerai.
Tau viskas gerai.
- Ateik čia. - Kam tada ta žinutė?
Ateik čia. Ne, ne, ateik čia.
Gerai, atsiprašau, tiesiog norėjau pasikalbėti.
O, Dieve, tu toks idiotas.
- Tu toks idiotas. - Taip.
Tik... Tik... Tik prisėsk, gerai?
O, Dieve.
Kvėpuok, kvėpuok.
O, Dieve, maniau, kad mirštu.
Manei, kad miršti.
Tai aš.
Kas įvyko ne taip?
Kas atsitiko?
Kas atsitiko mums?
Kas atsitiko? Aš...
Mes susituokėme, būdami 23 metų,
Tiesiog nemanau, kad tuo metu tu buvai pasiruošęs gyvenimui
be jokio susidomėjimo ar spontaniškumo.
Spontaniškumo?
Aš spontaniškas.
Mes nesimylėjome beveik 6 mėnesius.
Nori spontaniškumo?
- Ei. - Labas.
- Sergi, ar ką? - Ne.
Šie drabužiai ne išėjimui.
Na, kas gi išeina?
Maniau, kad mes išeinam.
Buvo gan įtemptai.
Mane gali atleisti dėl to.
Žinai, kai buvau vaikas, mėgdavau eiti į parkus.
O ano senelis mane ten nusivesdavo kiekvieną sekmadienį.
Bet mano buvęs vaikinas nekęsdavo parkų.
Jis galvodavo, kad jie per daug valdiški ar panašiai.
Atrodo, kad jis tikras kvailys.
Kas? Mano buvęs vaikinas?
Tavo senelis.
Taigi, kas nutiko tarp judviejų?
Kągi, aš baigiau mokyklą ir persikėliau į Niujorką.
O jis pasiėmė darbą Čikagoje.
Ir buvo maždaug, skirk visą savo dėmesį darbui.
Jie mus vadina savanaudžių karta.
O kaip tau?
Kurią gi tu turėjai?
Kaip drįsti teigti, jog turiu kokio nors emocionalaus pajėgumo išvis?
- Dink iš mano parko. - Ne.
- Dink. - Ne.
Gerai, gali sugrįžti.
Velnias!
Tikrai neketinau šitaip pasielgti.
Norėjau užlaikyti.
Norėjau, kad iškentėtum kokias 40 dienų ar panašiai.
Norėjau, kad tu iškentįtum irgi, bet po to suvokiau, kad , "Aš vyrukas. "
Ei vyručiai, čia Fredas.
Jėzau! Fredai, tu kaip atvirkštinė Elvio versija, žinai.
Fredai, tu įėjei į pastatą.
Mėgstu Elvį.
"Labai dėkoju. "
Kas gero, Fredai?
Na, Eli iš Simon tik gavo Matterhorn knygos viršelį.
Ji nori mus jį sukurti?
Konkrečiai.
- Konkrečiai? - Konkrečiai.
Nepamirškit ir manęs.
Jou.
Nagi.
- Dėkui, Fredai. - Jo.
- Gerai. - Padarysim!
Palauk, ar gali paaiškint tiesiai šviesiai.
Tu myliesi su ta mergina. Mes gaunam dar vieną darbą?
Neabėjotinai taip atrodo.
Ir pagalvojant, mes manėm, kad ši vargana mergaitė buvo kekšė.
Na, jo.
Bet realybėje, vienintelė prostitutė čia esi tik tu.
Vėl niekas neatėjo.
Vėl? Kodėl nepakvieti geresnių autorių?
Žinai, niekad apie tai nepagalvojau.
Taip, išbandžiau šitą, vis dar bandau.
Na, ateik po visko pas mane išgert.
Ateisiu po visko.
Nesuprantu, kodėl man nepasakai. Tik pasakyk, kur pasimylėjot.
Nesakysiu, tad laiukis klausinėjęs.
Kodėl? Žinai, kad anksčiau ar vėliau pasakysi. Man viską pasakai.
Sakau, bet dabar nepasakosiu.
- Kodėl? - Nes spardau tau užpakalį.
Tu gauni daug vertybių su visą tuo ir tu tiesiog viską išmeti,
Trenk man per snukį.
Kai tik pradedi pralaimėti, iškart nuliūsti.
Ar ir vėl šikai?
- Ne, nešikau. - Visą laiką.
Kodėl tiek rūpiniesi, ką aš ten darau?
Aš nešikau.
Tu pasišlykštėtinas.
Kodėl jūs tiek rūpinatės, ką darau tolete?
Ir aš nešikau.
- Kiekvieną kartą. - Taip, tu...
Bent kiek pasitikėkit. Apie ką kalbat?
Maikis nesako, kur vakar mylėjosi.
Maiki, tu vakar mylėjaisi?
Ko tiek rūpiniesi, kur pasimylėjau?
Nes mes tavo draugai ir norim žinoti.
Kur vakar pasimylėjot, Maiki?
Ligoninėje.
- Su akiniuota mergina? - Rimtai?
O, Dieve! Tu Grėjaus anatomijos pisinėtojas!
Maiki, gerai padirbėjai.
Tvo žmona niekad su tavimi nesimylėtų ligoninėje.
- Ji per daug nerimautų. - Net po milijoną metų.
Po šimts, didžiuojiuosi tavimi. Tikrai didžiuojiuosi.
Kas ten?
Nežinau.
- Užsisakei maisto? - Na, mes visi čia.
- Aš neužsisakiau maisto, ar tu užsisakei? - Ne.
Taigi, ten Eli.
Ks per velnias? Tu rimtai?
Džeisonai, ar tau dar nepasibaigė testosteronas?
- Žaidimas tik prasideda. - Čia mano butas.
Geras pastebėjimas.
Blogas pastebėjimas. Pirmiausia, aš nusišikau.
- Žinojau. - Visą laiką.
Kodėl negali nusišikti savo bute?
Negali pakviesti merginos į tokią vietą.
- Aš jos nekviečiau - Tu jos nekvietei?
- Ne. - Dar blogiau.
Čia mezgasi santykiai.
Tu pradedi santykius su ja.
Na, aš ją įleisiu.
- Neįleisk. - Neįleisk jos.
- Aš ją įleisiu. - Džeisonai, neįleisk.
- Neįleisk... - Neįleisk jos.
- Mes, vyrukai, gerai leidžiame laiką. - O, šūdas.
Aš ją įleidžiu.
- Velnias, jis ją įleidžia. - Jis ją įleidžia.
- Rimtai? - Gerai.
Jūs abu turit apsiraminti.
Mes neturėtume su jomis susitikinėti daugiau negu dukart į savaitę, tiesa?
O tu su ja susitinki dukart į dieną.
Vyruti, atsipalaiduok.
Tada ją pasikviesk!
Ji nenorės kalbėtis apie Xbox.
Taigi, aš sedėsiu čia, maždaug "Man reikia papersti, bet galbūt dabar negaliu. "
Geriau ji turėtų karštų draugių. Tu mane nervini.
Atidaryk duris, man nerūpi, eisiu prisigert.
- Ei, tikiuosi netrukdau. - Labas.
Ne, netrukdai. Tu visiškai netrukdai.
Taigi, čia Danielius, ten Maikis. Kartu ėjome į koledžą.
Vyručiai, Eli.
Danielius yra manipuliuojantis idiotas.
- O Maikis turi oranžinį bybį. - Labas.
Rimtai?
Labai gera žinoti.
Atsinešiau viskį. Net nežinau, ar jūs geriat viskį.
Ji atsinešė viskį?
Turėtum išbandyt.
Pabandom.
Ką čia žaidžiat?
- Mažuoju Xbox. - Galiu pažaisti?
Jo.
Matyt, jos buvęs vaikinas mėgo žaisti Halo.
Žinot ką? Jau vėlu. Man reikia eiti. Man reikia keliauti į vakarų pusę.
Ne, nereikia. Mes tavęs neišleidžiam. Ne. Mes neleidžiam tau išeiti.
Prižadam, mes dar labiau pralinksmėsim.
Bet ši naktis yra Maikio. Žinot, aš jaučiu tai.
- Maldauju, kad būtų. - Štai, ką ir aš tau sakiau, mieloji.
Pamiršau jum pasakyti, mano gimtadienis greitai bus.
Tikrai?
Paprastai žmonės būna subtilus apie tai.
Ne, ne taip.
Ketinu rengti gimtadienio vakarėlį.
- Ketini rengti gimtadienio vakarėlį? - Jo.
- Na, aš nustebintas. - Jo,
visi bus pasipuošę.
Tu turėtum taip pat.
- Ar tai persirengimo vakarėlis? - Be abėjo.
- Sutinku. Man patinka persirengti. - Šaunu.
Jis palaiko su ja akių kontaktą?
Jis papirktas.
- Iki. - Iki.
Gražus paveiklas, be to.
Ačiū.
Nuostabu, gražu, vyruti.
- Tikrai nuostabu. - Gan nuostabu.
Mėgstu ją. Mėgstu.
Man ji tikrai patinka.
Man tikrai patiko, kai ji atėjo niekam nepranešus.
Man tikrai patiko, kai ji tave pabučiavo į skruostą.
Ir man tikrai patinka, jog tu praloši lažybas.
- Jop. - Džeisonai, ar pameni,
kai susitarėme visi trys būti viengungiais?
Jo, atrodo, kad tu susimovei.
Nesusimoviau.
Tu žiauriai susimovei!
Nesusimoviau, einam iš čia.
- Ei, Čelsė! - Ei, atsiprašau.
Ar galėtume gauti tekilos bombas?
Sotebis mane užlaikė.
Tada jie gali parūpinti šiais gėrimais.
- Pasirūpins? - Labas.
- Malonu tave matyti. - Tave irgi.
- Aš dar pavarau. - Nieko gero.
- Į sveikatą! - Į sveikatą!
Čelsi, pavaryk.
Pirmyn.
O, Dieve, dievinu tavo batus.
Dėkui, labai miela.
- Ten turėjau būti aš. - Čia mano draugas Danielius.
Labas.
Malonu susipažinti.
Gerai.
- Ką... - Kas čia per velnias?
Rimtai, buvai apgailėtinas.
Buvai siaubingas.
Nieko neturiu... Nežinau.
Tu rimtai? Tu tiesiog padarei klaidą, rimtai.
Tu tiesiog padarei labai didelė klaidą.
Šiandien naktį praleisiu vienas, nežinau.
Naktį praleisi vienas?
Ivenas Džordanas leidžia naktis vienas.
Labai ambicinga.
Kas? Kas nutiko?
Tas meškiukas.
Ponas Vigelsas?
Velnias, ponas Vigelsas. Jo, ponas Vigelsas.
Nes aš žinau,
kad tavo buvęs vaikinas tau jį padovanojo.
O aš pasakiau, kad jis pyzda, nes jis ir buvo.
Ir tada tu su juo išsiskyrei.
Bet galvojau apie juodu.
Kad jis mylisi su tavimi, ir įsivaizdavau jį nuogą.
- Ir žinai, panašiai. - O, tikrai? Jo.
Ir mano pimpalas pradėjo vysti kaip sušilęs salotos lapas.
- Atsikratysiu to meškiuko! - Ačiū.
- Išgąsdinai mane. - Jo.
Čelsi, tikrai noriu, jog kai ką žinotum.
Norėjau pasakyti aiškiai.
Tu dabar nenori rimtų santykių?
Klausyk, Danieliau, tas dalykas neprivalo būti dalyku.
Ir jei nori vėl būti draugais, mes galim vėl tapti draugais.
Nenoriu tapti draugais.
Štai, ką norėjau tau pasakyti.
Tikrai mėgstu būti čia.
Štai, ką norėjau pasakyti.
Dirbi šį savaitgalį?
Turėtum ateiti prie ligoninės.
- Vėl. - Jo, vėl.
Tau patiktų tai, ar ne?
Jo, patiktų.
Ateiti ir vėl, ir vėl, ir vėl. ir vėl.
Pažiūrėk į šitą.
- Įspūdinga. - Labai įspūdinga.
Ką nors judviem?
Kaip sakai?
Ką nors judviem?
O, ne, ne, ne. Mes ne gėjai.
- Mes tik... - Mums tik reikia prilaikomo dirbtinio penio.
Kas skamba truputį gėjiškai. Bet tai tik kostiumui.
Jie ten, tiesiai prieš jus.
- Pala, turiu tau rimtą klausimą. - Jo.
Galvok.
Jei būtum gėjus, ar eitum su manim į pasimatymą?
Žinoma, ne.
- Ką? - Ką?
Neičiau su tavimi į pasimatymą, Džeisonai.
- Kodėl? - Nes tu ne mano tipo.
Kas čia per velnias?
Kas? Tu įsižeidei?
Visiškai įsižeidžiau.
Tokia tiesa.
Eitum su mani į pasimatymą. Žinai, kad eitum.
Iš tiesų, jei mes kartu pasimylėtume, Džeisonai,
ko tu žinoma norėtum,
tu ko gero būtum tarp triejų karščiausiųjų,
su kuriais turėjau seksą.
Tai tiesa.
Kiek kainuoja šitie?
Tau? 75 doleriai.
Man? Nes mes labai geri draugai?
Juos visus galima plauti indaplovėje.
Nemanau, kad turėtum eiti į tą vakarėlį.
Vyruk, galiu eiti į vakarėlį. Bus linksma.
65 doleriai.
Vyruti, kokio velnio tu dabar deriesi?
60 dolerių.
Gerai, klausyk, sakau tau. Šis vakarėlis yra kelias užmegzti rimtus santykius.
O tas kelias grįstas atsakomybe ir savanaudiškumo trūkumu.
Ir ką, po velnių, aš dabar čia laikau? Kas čia?
Neįsivaizduoju.
Protingai.
Priedu su balionu.
Kam tas papildomas balionas?
- Nes gali susprogti - Kodėl jis sprogsta?
Jei bandai per stipriai.
Ką?
Nesveikas pimpalas.
Dėkui.
Kas geresnio?
- Ei. - Jo.
Su gimtadieniu!
Džeisonai? Kodėl taip apsirengei?
Pavarau su savo ištrauktu pimpalu.
Nors čia ir netikras pimpalas.
- Matosi. - Jo.
Taigi, čia kitoks persirengimo vakarėlis?
Jo.
Klasikinis nesusikalbėjimas.
- Tikrai... Tiesiog klasika. - Jo.
Čia mano tėvai.
Mano mama Džodi ir mano tėtis, Bilas.
O šūdas.
Čia Džeisonas.
Atsiprašau. Labas.
Tiesiog vaidinsiu, lyg tai nevyksta. Labas.
- Sveiki. - Labas, aš Džeisonas.
Labas.
- Bilas. - Džeisonai, malonu susipažinti.
- O, dievulėliau. - Neturėjo taip nutikti.
Neturėjo taip nutikti.
Jo.
Kokteilis.
Neturėjau to sakyti.
Tiesiog einu patikrinti...
You know what? Just excuse me one sec.
Į sveikatą!
Ne, turiu tau įteikti.
Aš sužavėtas, kaip tu čia pasirodei.
Turėjau išeiti iš čia. Tikrai turėjau išeiti.
Tikriausiai užknisu su savo piktnaudžiavimu.
Tikrai taip.
Žinai, kas svarbiausia šiame kostiume?
Matyt buvo tas daiktas šalia mano tikrojo pimpalo.
Galiu tik įsivaizduoti.
Nežinojau, ar eiti verkti, ar nusižudyti.
Iš ko juokiesi, Bilai?
Man patinka tas vyrukas, Eli.
Man jis patinka.
Neragink jo, tėti.
Neragink jo.
Taigi.
Taigi?
Ką Maikis ir Džeisonas apie tai pagalvotų?
Ką turi galvoj?
Na, kaip ką mes darom.
Ką jiems pasakei?
Viską jiem pasakiau.
Jo, jie tikrai laimingi dėl tavęs.
- Atleisk, jie laimingi dėl manęs? - Jie laimingi dėl mudviejų.
Jie tiesiog tokie laimingi dėl mūsų.
Štai ką jie... Jo, jie tikrai tiesiog laimingi.
Džeisonui tai priimtina?
Jo, na jis buvo truputį supykęs iš pradžių,
bet dabar jis ketvirtos stadijos sielvarte.
Danieliau?
Masturbacija.
Žinai, kas taip kietai?
Kai aš būnu labai rimta ir tu maždaug,
"Ei, aš Danielius, Aš, kaip ir labai linksmas."
Nieko panašaus į tai.
Visiškai panašu.
"Ei, aš Danielius. "
Skamba, lyg turėčiau riešutų sviestą burnoj.
- Ne. - Ką nori, kad pasakyčiau?
Jie mano, kad kietai, kai aš skurdžiu?
Prašau išpirkos?
Ne. Sąžiningai, aš laiminga, kad jiem pasakei.
Žinau, kaip tau su merginom.
Atžrba bent jau buvo.
Žinai ką?
Tavo tėtis...
Šaunus.
Na, jis tave irgi mėgsta, netgi kai tu turėjai užsidėjęs tą daiktą.
Galbūt dėl šito jis mane ir mėgsta.
Neprivalai tavrkyti.
Neprivalai padėti.
Ne, aš noriu.
Negali pabudusi pamatyti šito, būtų pasišlykštėtina.
Butas, ar tu?
Visada manęs nekęsdavai.
Tiesiog nutilk vienai minutei.
Žinau, kad labai sunku, bet bent pabandytum.
Visada manęs nekęsdavai.
Einu išsimaudyti.
- Gerai. - Gerai.
Praėjusi naktis buvo nepakartojama.
O šis rytas.
Manai, kad galėtum pasenti Niujorke?
Aš nepasensiu.
Senti atrodo taip varginančiais.
Žinau, tu tiesiog pabundi ryte
ir turi sugalvoti, ką veikti tarp valgymo valandas.
Pasakysiu, ką daryčiau.
Gaučiau seną Jaguarą XK-E, visiškai atstatytą.
Ir tada žiauriai apsisvaiginčiau.
Tiek, kad nuėjus pamatyti C irque du Soleil,
pamanytum, kad esi Konektikute.
O po to skubėčiau į vakarinį greitkelį,
važiuočiau greitai, kiek tik mašina leistų ir trenkčiausi į barjerą,
ir nuslysčiau į upę.
Sulėtinus, žinoma.
Žinoma.
Ir taip nutiktų.
Mano mirtis iš anksto apgalvota.
Gerai.
Štai, kas iš tikrųjų nutiks.
Kas?
Tau bus 70 metų.
Taigi ,manysi, kad leki ant 150,
bet iš tikrųjų lėksi ant 25 greičiausiai, 15 lėčiausiai.
Tu nematysi, taigi, narkotikai, kuriuos galvosi, kad vartoji,
iš tikrųjų bus paklydęs Lipitoris.
Tu pamirši, ką nori padaryti, tik įsėdęs į mašiną,
atsitrnkti į barjerą, sušlapti ir sugadinti mašiną,
prarasti teises ir orumą vienu ypu.
Ir tada tave nuagbens į priežiūros namus,
kur tu atsikėlęs rytais,
turi sugalvoti, ką veikti tarp valgymo valandų.
Žinai, negali būti visą laiką teisi apie viską?
Kaip Eli?
Ką turi galvoj?
Ką tu turi galvoj sakydamas, ką aš turiu galvoj?
Nieko. Apie ką čia šneki?
Apie ką tu šneki? Taigi? Kaip einasi?
Nieko. Kur Čelsi?
Ką turi galvoj?
Turiu galvoj, kur yra Čelsi, štai, ką turiu galvoj.
Turiu su tavim pakalbėti apie Čelsi.
Kas vyksta?
- Kodėl tu toks laimingas? - Jo?
Negaliu būti laimingas susitikęs su savo dviem geriausiais draugais?
Čia ne "gera matyti juodu, mano geriausius draugus" veidas.
Ne?
Kas darosi?
Tu laimingas kaip mergaitė.
Pažiūrėk į mane. Tu ir vėl mylėjaisi?
Tu ir vėl mylėjaisi, argi ne?
- Ne, ką tu čia... - Rimtai?
Ne, tai kvaila. Ar galit nustot taip žiūrėję į mane?
- Tu prakeiktas žvėris! Taip, mylėjaisi! - Rimtai?
Tiesa?
- Kas ji? Akiniuota mergina? - Tai ji?
- Akiniuota mergina. - Tiesa?
Vau, Maiki.
Gražaus grafiko pradžia, bičiuli.
- Jo. - Didžiuojiuosi tavimi, didžiuojiuosi tavimi.
- Ačiū. - Aš irgi tavimi didžiuojiuosi.
Tavo telefonas skamba.
- Atsiliepsi? - Ne.
Turėtum, gal skambina karšta ir vieniša mergina, norinti pakalbėt su manim,
bet ji tik turi tavo numerį.
- Ne, ten Eli. - Ne, ne ji.
Skaitau, parašyta ant ekrano. Parašyta, "Eli". Matai?
Vėliau paskambinsiu.
Kaip tikras vyras.
Jo, turėtum atsiliepti, nes ji tavo mergina.
Ji... Jo, mano mergina.
Šūdas, ji vėl skambina.
Nesiliauja?
Pakelk tą ragelį! Gal jai reikia, kad paimtum sauskelnių!
Ar kaip ten, tamponų, ar kažką panašaus.
Aš susitikau su jumis. Neketinu atsiliepti.
- Na, tada aš atsiliepsiu. - Tikiuosi ne.
Ei, Eli, kaip einasi? Ne, čia Danielius. Džeisono geriausias bičiulis.
- Jis peržengė ribas. - Aš jo geriausias draugas.
- Geriausias? Ką čia šneki? - Jo.
Gerai. Štai ir jis, štai ir jis.
- Labas. - Labas.
- Sveika. - Gerai apsiginkluok. Nori, kad apsiginkluočiau?
Jis taip supyksta.
Jo, alio?
Negirdžiu tavęs.
Eli?
- O, Dieve. - Kas? Kas vyksta?
Jos tėtis mirė.
Privalai, be jokių klausimų.
Turi nueiti į tas laidotuves.
Jei tik įžengsiu ten, visi supras, kad mes vaikštom į pasimatymus.
Tada neik.
Ką, po velnių, tu čia kalbi?
Jei jis nenori eiti į tas laidotuves, tada kodėl jis turėtų eiti.
Ar tu ne žmogus? Ar neturi sielos?
Techniškai, ji manęs net nekvietė.
Techniškai? Ji turi tave pakviesti į laidotuves?
Jo. O ką, jis turėtų nueiti ir sakyti,
"Sveiki, aš Džeisonas. Aš iš tikro dulkinuosi su mirusiojo dukra"?
- Ką čia kalbi? - Jei, ką aš ten tik atkreipsiu visų dėmesį.
- Lyg... - Bent geriau, negu būti šikniumi. Gerai?
Geriau, negu būti šiknium.
Žinau, norėčiau būti namie su jumis.
Kitąmet. Prižadu. Bet linkiu linksmos padėkos dienos.
Aš irgi tavęs ilgiuosi.
Perduok tėčiui linkėjimų.
Aš irgi tave myliu.
Jo, ne. Apgalvok, apgalvok.
Tuoj būsiu, Jau baigiu, jo.
Štai, paruošta.
Labas.
Džiugu tave matyti.
Atrodai šauniai.
Tu atrodai šauniai, gražios gėlės.
Dėkui, Jos ne tau, jos tavo senelei.
- Senelei. - Štai ir jum.
Nupirkau pakeliui, nieko įspūdingo.
Dieve, ji mielybės įsikūnijimas.
Matau, iš kur paveldėjai bruožus.
- Begėdis tu. - Jo.
Ką? Aš neketinu pasimylėti su tavo senele.
Dieve.
Nebent, tu manai, ji norėtų.
- Nemanau, kad ji... - Tada, gal ir taip. Senelė!
- Ne... nedaryk to. - Aš tik juokauju.
Gerai, aš tik sakau.
Maždaug, per dvi kartas, galėčiau prisiimti atsakomybę vėl tave sukurt.
- Gerai. - Tai vadinama mokslu.
Tai vadinama pasišlykštėtina.
Taigi, Maikis ir Džeisonas ateis?
Ne, nemanau, kad šiemet jiem pavyks.
Mažiuk, labai atsiprašau, žinau, kad vėluoju.
- Eismas buvo lėtas. - Atostogos.
Labas.
Kalakutas atrodo nuostabiai!
Turi raudonojo, kurį mėgstu.
Viskas taip, kaip tu mėgsti.
Matau.
Šitas toks švelnus.
Nežinau, man atrodo šiek tiek nesubalansuota.
Jo? Ką turi galvoj?
Nežinau, lyg kažkas nepriklauso.
Galbūt reiktų truputį atsikvėpti.
Yra kažkoks šokoladinis atspalvis.
Galbūt tu tik raguoji į tą skonį.
O galbūt tu vis dar dulkiniesi su Haroldu, negaliu pasakyti.
Ar žinojai, kad jo švarkas vis dar spintoje?
Šaunus švarkas. Kodėl jis prakeiktoj spintoj?
Ar galim ramiai mėgautis vakaru?
Bandžiau apsimest, lyg niekas nepasikeitė.
Niekas ir nepasikeitė.
Tada, ką mes darome?
Ką mes darome?
Linksminamės, nežinau.
"Nežinau"?
Ir viskas?
"Nežinau"?
Turėjom viską, ko norėjom.
Šaunų butą, šaunų darbą.
Tu susirandi partnerį, aš dirbu ligoninėje.
Tikriname vieno kito žymės langelius.
Kodėl mes niekad nešnekėjom apie vaikus?
Nes nei vienas iš mūsų nematė tokios ateities, ir tu žinai, kad tai tiesa.
Gal man reiktų eiti.
Man tik reikia, kad pasakytum.
Pasakyk.
Aš tavęs nebemyliu.
Taigi, pasakiau Pauliui, po mūsų pirmųjų pietų mieste,
Manau, kad juodu nuostabiai tinkat vienas kitam.
Mama.
Suzana, tiesiai šviesiai pasakius, jaučiu, kad man nuostabiai tiktų bet kuri.
Žinot, jūsų dukra tiesiog tinkamu laiku ir tinkamoje vietoje.
Žinai, lyg dirbant Google.
Turi darbą Google?
Ne, aš tik... Žinai, tai ne...
- Įmanoma. - Tiesa.
Tėtuk, Danielius iš tikro tik pasakė mamai, kad jis man per daug geras.
- Ne, Danielius nesakė to. - Iš tikrųjų?
Dabar tu... Na, tu tiesiog išėmi iš kontekst.
Viskas visai ne taip. Man labai pasisekė.
Nurimk, Danieliau. Žinom, kad tu nepakankamai geras Čelsei.
- Pauliau? - Tėti?
Na, be to mes labai laimingi, kad atėjei.
Pastačiau 3 tūkstančius ant Kaubojų. Galėsi būti mano bičiuliu prie gėrimų.
Jo, dabar norėčiau išgert.
- Išgerkim! - Gerai, šaunu.
Tu juos atbaidei.
Dėkui.
Ką?
Norėjau nuplėšti tavo drabužius nuo tada kai pakliuvau į tą vakarėlį.
O, Dieve mano, senelė! Tavo rankos atsiduoda faršu!
Pala, pala. Nežinau. Ar turėtume tai daryt dabar?
O ką, pasakysi ne pasimylėjimui?
Ne. Man patinka mylėtis, man patinka mylėtis su tavimi.
Bet tik sakau, nes tavo šeima ten ir panašiai.
Ir tavo tėtis toks...
Žinai ką? Nustok būti myžnium.
Gerai.
Užrakinai duris?
Manau.
Manai, ar žinai?
Tu įėjei paskutinė. Tu turėjai jas užrakinti.
Tyliai.
Manau, ten tavo senelė, ji ateina manęs.
Žinojau, kad neturėjau jai įteikt tų gėlių.
Ji ateina manęs.
Jėzau, kas per velnias?
- Gerai, ei. - Dieve mano!
- Sveikas. - Ką, po velnių, tu čia darai?
Nežiūrėk į mano pimpalą!
O, Dieve, jūs dulkinatės?
Tai ne tai, ką tu manai.
- Ne? - Ne?
Ne, visai ne tai.
Ką mūsų santykiai tau reiškia, Danieliau?
Santykiai? Jūs santykiuose?
Tu jam nesakei?
Sakei man, kad pasakei jam! Tu prakeiktas melagis.
Ką turėjau pasakyti šioj situacijoj, nieko nesakiau.
- Žinoma. - Aš jam nepasakiau.
- Jėzau Kristau, Danieliau. - Mes neinam į pasimatymus, gerai? Jei tai, ką...
O, Dieve. Užsikrušk.
Kas per velnias?
- Kas per velnias? - Kas per velnias?
Kas čia per velnias! Ką tu čia veiki?
Jėzau! Ar niekas šiame name neužrakina durų?
- Iš kur tu čia? - Buvau su Vera.
- Kas per velnias? - Kas per velnias?
Tavo buvusi žmona?
- Kodėl buvai su Vera? - Nes bandžiau pasikalbėti.
Bet dabar viskas baigta.
- O, Dieve. - Ei.
- Nelysk prie manęs be kelnių. - Eikš čia.
Nelysk prie manęs be kelnių.
Gerai jau, gerbiu, gerbiu.
Kodėl norėjai pasikalbėti su Vera?
Nes tai, ką aš darau, Džeisonai. Bandau rasti išeitį.
Bet tu neturėtum to žinoti,
nes tu pats nieko nesakai.
Ne, nes mes susitarėme.
- Mes visi liekam viengungiai. - Pala, viengungiai?
Ilga istorija, vėliau apie tai pakalbėsim.
Tu nenuėjei į laidotuves, jūs abu man melavot
Dariau tai dėl jūsų, dėl jūsų dviejų.
Pala, pala, pala. Tu nieko išvis nepadarei dėl mūsų.
Viską darai dėl savęs.
Tu nori, kad mes būtume, kaip Džeisonas.
Ir nieko daugiau nesugalvoju, ko nenoriu labiau negu būti kaip tu.
Tavo žmona pasidulkino su kažkokiu kitu biču, o tu išsilieji ant manęs.
- Vyruti. - Norėtum pakartot?
Galbūt ji vis dar su juo dulkinasi.
Liaukitės. Jūs, liaukitės! Dink iš čia!
Liaukis, nagi.
- Tavo pimpalas mane liečia! - Atleisk.
Žinot ką? Nusispjaut man ant jūsų!
Galiu grįžti prie savo gyvenimo! Savo grafiko, savo linksmybių!
Viso šito šūdo! Ir daryt tai be jūsų!
Gerai? Neturėjome lysti į santykius! Toks buvo susitarimas!
Ir apie nieko daugiau, negu kaip
mano du geriausi draugai, ir mes vėl kartu.
Štai kas.
O dabar pažiūrėkite į ką jūs įsivėlę!
Tu toks liūdnas.
Jo, eik velniop, Maiki.
Vau.
Visiem laimingos padėkos dienos.
Toks ypatingas metas metuose.
Eli?
Labas.
Ei, klausyk, norėčiau.
Ko norėtum?
Atsigert kavos, pasialbėti keletą valandų.
- Po to išgert. Galbūt tekilos? - Džeisonai.
Ką? Ar tik ne to prašei?
Galėčiau prisiekti, jog girdėjau tave sakant, kad norėtum...
Džeisonai.
Ką?
Tu nepasirodei.
Dieną, kai man tikrai, tikrai tavęs reikėjo.
O būti su kažkuo, kai jam to reikia?
Tai ir yra santykiai, Džeisonai.
Tai ir yra santykiai.
Tau viskas gerai?
Jo.
Aš tiesiog negaliu...
Negaliu nustot galvojęs, ką ji daro.
Kai manęs ten nėra.
Žinau, kaip atrodo sofa pas ją.
Negaliu įsivaizduoti kitokius žmones, kurie sėdi ant jos.
Vyrutis.
Kitoks vyrutis.
Naujas vyrutis.
Vis kitokie, bet ne aš.
Sėdi ant tos sofos.
Na, man skamba, lyg tau reiktų prigulti.
Žinau, nuskambės keistai.
- Tada nesakyk. - Ne.
Nuskambės dar keisčiau, kai yra naujos informacijos.
Ne, klausyk.
Atleisk, negaliu.
Vau. Ką?
Negaliu pamiršti kitos.
Nagi, ar ji tave apsėdo?
Manau, padariau didelę klaidą.
Žinau, galiu būti savanaudišku, arogantišku, tolimu ir emociškai degraduotu.
Aš tik tave pertrauksiu dabar, nes
kad ir kas yra, ką tu dabar darai, nėra tai, ką mes darome.
Man tik reikėjo su kuo norspasikalbėti.
Džeisonai?
Argi neturi draugų?
Jie iš tikro labai suderinami.
Šito nelaukiau.
Atleisk.
Žinau.
Aš tiesiog...
Nežinau, tiesiai šviesiai, man tikrai patinka susitikinėti, žinai,
ir vaikytis merginas. Ir padaryt jas ir...
- "Padaryti jas"? - Jo, aš šito ilgiuosi.
Ir aš nebegalėsiu to daryti, jei esu su Čelsi.
Pats žinai.
Žinau.
Gerai.
Ir ir pasakyk jai, kaip jautiesi.
- Atlik sceną. - Jo.
- Padaryk viešą spektaklį. - Jo.
Vyruti, varyk, elkis kaip kine.
Kaip kine, jo.
- Lyg Jerry Maguire. - Mėgstu tą filmą.
- Man patinka tas filmas! - Toks gėris.
- "Sumedžiojai mane pasisveikinus. " - Ką?
- Niekad to nebedaryk, gerai? - Atsiprašau.
Bet pasakyk, ką tu joje mėgsti!
- Ką tu joje mėgsti? - Mėgstu kaip ji juokiasi.
Mėgstu, kai ji suvaidina juoką, kai ji žino, kad man to reikia.
- Taip. - Mėgstu, kaip mes abu tinkame lovoje.
Nes mes vienodo ūgio, mūsų linijos nuostabiai sutampa.
Tikrai gerai.
Man tai patinka!
Turiu galvoj, kokios gi galimybės, tiesa?
Mėgstu, kaip ji atrodo ryte.
Būtent tuo momentu, kai ji pabunda,
o jos akys atsiveria, lyg du mažučiai drugeliai.
- Du mažučiai... - Mėgstu tai!
Man patinka tai!
- Jo, vyruti. - Bet neičiau ten.
- Jo, nedaryčiau to. - Gerai.
- Tada bėk ir pasakyk jai tai. - Ketinu.
Tiesiog bėk ir pasakyk jai.
- Bėgu. - Bėk.
- Lėkiu. - Varyk.
- Man pavyks! - Tau pavyks!
O, šūdas!
Dieve mano!
- Vyruti? - Kas nors paskambinkit 911!
Netekai kokių keturių maišų skysčių. Buvai smarkiai dehidratuotas.
Turėtum išmokti tam tikrų manierų.
Ką, po velnių, dabar prisiveikei?
Bėgau.
Kodėl?
Nes aš...
Atleisk.
Labai labai atsiprašau. Bėgau tau pasakyti, kad atsiprašau.
Ir turėjai paskyti tiem vyrukam, kad vaikštom į pasimatymus.
- Iš pradžių, aš jam tai pasakiau. - Visą laiką bandėm jį įtikinti.
Noriu eiti su tavimi į pasimatymus, Čelsi.
Lyg... lyg iš tikro eiti į pasimatymus.
Aš irgi to noriu.
Tu toks idiotas.
Išeinu.
Stebėjausi, ar paskambinsi.
Ir?
Norėčiau susitikti.
Ne, rimtai, labai užgaišai.
Norėčiau su tavimi dar kartą susitikti.
Štai, apie ką kalbu.
Bet rimtai? Kas tiek ilgai laukia?
Jo, mano kaltė.
Prakeiktas vyrukas su raudona kepure.
Kas tu, po velnių?
Suraskim daugiau tavo nuotraukų.
Bingo.
Apžiūrėkim tave.
Bilas.
Ką? Viliamas Mafersonas, restorautorius.
Kokio šūdo gabalo jis yra.
Dieve mano, vyruti.
Tikrai, manau tai pasišlykštėtina.
Kaip jūs priimat viengungio gyvenimą.
Moterys? Vakarėliai?
Vakarėliai? Kas mes? Keriai Grantai?
Buvai santykiuose visas 2 minutes.
ir jis jau teisusis šiknius.
Klausykit, aš tiesiog įsimylėjęs.
Daug kartų buvo, kai atsisėsdavau ir suvokdavau, kokie juodu pasišlykštėtini.
- Labiausiai tu, Džeisonai. - O kaip aš?
Tu blogiausias. Tu irgi gan pasišlykštėtinas.
- Tu žiaurus. - Aš žudikas.
Kas per... Ar tu...
- Paviešinai linskmą video ant Eli sienos? - Ne.
Taip, paviešinai, nes dabar jį žiūriu, Džeisonai.
Kas čia, mielai linksma? Ar tik linksma?
Jis linksmai mielas! Džeisonai, tu myžnius!
Tu jai nusiuntei mielai linksmą video?
Aš... Taip. Tikriausiai. Aš pats nežinau... Aš pats nežinau, ką darau.
Ei. Manau, jis ją myli.
- Manau, tai meilė! - Man kvepia meile.
- Nežinau, Nežinau, gal ir myliu. - Kaip suprasti, nežinai?
- Na, tada turi jai pasakyti. - Privalai.
- Bus linksmai miela. - Gal ir turėčiau jai pasakyti.
Kuris yra tavo gatvelės pabaigoj. Tau tai patinka.
Šiknius.
Aš net nežinau, kur...
Ką ji veikia? Sulaikyk ją bet kur. Kur ji dabar?
Trečias mėnesio antradienis. Ji viename iš tų jos skaitymų.
Kažkas... kažkas pabuvo medžiotoju.
Baisu.
Baisu, kad žinai tai.
- Turiu galvoj, ar visi eina? - Ne! Niekas niekad ten neina.
- Niekas nepasirodo? - Niekas.
Na, tada tu būsi vyrukas,
kuris pasirodys.
"Daužėme dviese, mano tėvo ranka ant rato."
Niekas niekad nepasirodoa, a?
Jo.
"Žiūrėjau plastančius šikšnosparnius ir neriančius į dangų.
"Jie niekad nežinojo, kas čia.
"Jie tik žinojo skildantį aidą. "
Ačiū.
Ačiū Rėjui Floresonui.
Turiu kąžką daryti.
Ar kas nors turi klausimų?
- Ką turėčiau daryti? - Kažką.
Jo, turiu kai ką, ką norėčiau perskaityti.
Iš mano novelės.
Čia ne vieta, kur gali dalintis iš savo paties darbo.
Labai dėkoju. Man garbė čia būti.
Gerai.
Tvirtas veiksmas sekti.
Tada nesek.
Aš didelis tavo gerbėjas.
Labai apgailėstauju. Aš...
Ne. Prašom.
Ir tada kitas vyrukas pasisiūlė nupirkti jai gėrimą,
būtent, kai Džeisonas atėjo.
Ir taip ji paklausė to vaikino.
"Kas nutiks, jei mėgausiuosi tuo gėrimu?
"Kas nutiks tada?"
Ir jis apsimetė, kad nežino atsakymo. Tada ji jam pasakė.
Ji paklausė, ar jie žaistų nusigėrimo žaidimą
tame bjauriame bare su jo draugais
kol jie grįš pas jo.
Ji paklausė, ar jie turės klausytis kaip jo kambariokas
dulkinasi su Hilari arba Emili, ar koks ten jos vardas bebūtų
kol jie užmigtų.
Ir ji paklausė, ar po metų jie vis dar bus tame bare.
Tik vienas skirtumas tas, kad jis jaus spaudimą vedyboms
ir susilaukti vaikų, nes jis žino, kad tai, ko nori ji.
O tada vasarą,
jie važiuos į bjaurų Hamptonsą.
Susitiks su jo bjauriais tėvais.
Vis stebėdamiesi visą kelią, ar jie pagalvos, kad ji pakankamai graži.
Protinga.
Vis stebėdamiesi visą kelią, ar jie pagalvos, kad ji pakankamai protinga.
Nes, niekas nebuvo.
Ir niekas niekad nebus.
Ir dabar Džeisonas tai žinojo.
Ir jis atiduotų bet ką, kad sugrįžtų į tą akimirką.
Akimirka, kai jie pirmą kart susitiko. Prieš viskam sugriūnant.
Prieš tai, kai jis nepasirodė, kai jai jo reikėjo labiausiai.
Prieš jam supratus, kad būti ten dėl kažko
kai tai sunkiausia ir yra tikri santykiai.
Dabar Džeisonas žinojo.
Ir jis taip gailisi už savo poelgį.
Bet Džeisonas taip pat suvokė, kad tą akimirką
jis nebijojo, nes jis
manė, kad ji ta vienintelė.
Jis buvo be galo išsigandęs, nes jis žinojo, kad ji ir yra toji.
Ir jei ji suteiktų jam dar vieną šansą,
tik dar vieną šansą,
ji žinojo, kur jį surasti.
Dabar yra 2:18 nakties, vasario vidurys.
Sėdžiu ant parko suoliuko jau beveik 4 valandas.
Man velniškai šalta.
Kodėl aš čia sėdžiu?
Kodėl aš vis dar sėdžiu ant to suolelio?
Taigi?
Nežinojau, kad gali keisti spalvas!
Tik liaukis.
Tavo pimpalas atrodo lyg liūdna žirafa.
- Tavo pimpalas atrodo lyg nuskustas žiurkėnas. - Liaukitės.
Ar galit nusiraminti?
Tavo pimpalas atrodo lyg mano pimpalas
jei jis būtų didesnis ir juodesnis.
Iškirpti!
Ar susidraugavai su ta mergina, Maiki?
Jo. Pasakiau tai asistentei iš Vogue
kad galėčiau su ja susitikt, nes man buvo nusispjaut.
Vou. Pažvelk į tą prakeiktą įbrėžimą ant mano rankos.
Matai tą įbrėžimą?
Tai iš prakeikto vaidinimo, brolou.
Jo.
Užsipisk.
Pala, aš užsipisau. Ar galim pakartoti dar vieną kartą?
Palikit.
Tai todėl, nes laikai savo įsivaizduojamą pimpalą visą laiką.
Gal ir tiesa. Ar galiu tiesiog išsitraukti?
Maiki, visi žinom, kad naudojiesi dviem rankom. Tai tiesiog, žinai...
O, šūdas. Jis mane žino.
Ten ne spenelis. Čia ne mano... Čia netikras.
Ten lipdikas. Mano speneliai ne tokie.
Taigi, galbūt aš geriausiai priimu pačiulpimus... Geriausiai.
Aš gaunu. Prakeikta motinos čiulpikė.
Taigi, galbūt aš geriausiai geriausiai gaunu pačiu...
- Nėra jokių "geriausių" visame sakiny. - Ką?
Ar galim užrašyt ant jos prakeiktos galvos?
Galbūt aš geriausias iš geriausių.
Ne. Nėra "iš geriausių. "
Kogero man davė geriausią pažiulpimą, pačiulpimų užrašytoje istorijoje.
"Ir ji man davė galbūt geriausią pačiulpimą užrašytoje istorijoje."
Nėra "geriausią. "
Ką tu darai?
Aš nieko nedarau.
Taip, darai.
Prisiekiu, Vaidinu patenkintą, gerai? Jėzau.
O, Dieve.
"Padaryti jas"?
Jo, ilgiuosi to. Ir nebegalėsiu to daryt, jei esu su Čelsi.
Ilgėsiuosi, lyg dalintis burna su tavimi.
Aš šito taip ilgiuosi.
Ten paparacai!
Jokiu būdu!
Dieve mano! Jie net nenusitaikę!
Šiknius!
Niekas nesirūpina dėl manęs!
Galbūt būsiu susimovęs.
Bet manau, kad Omaras iš "The Wires" sėdi ant mūsų sofos.
Čia jis! Čia jis!
Taip!